Der er en bæredygtig atmosfære.
Temperaturen er 25%, lufttrykket er normalt.
Ingen åbenlyse tegn på civilisation.
P4X-884 ser ud som et uberørt paradis.
Man skal ikke skue hunden mod hårene.
- En mands loft er en andens gulv. - Fjolsernes paradis er de vises helvede.
Løb aldrig med en saks?
- Var der en pointe, major? - Javel.
Vi burde udføre en udforskningsmission.
Mineralsk-biologisk undersøgelse - for at se om 884 er egnet som forskningskoloni.
- Meget godt. Gå bare i gang. - Mineralsk undersøgelse. Min yndling!
- Oberst. - Jeg ved det, general.
Det er alt sammen meget sjovt, indtil nogen brækker en negl.
- Det udtryk er mig ubekendt, O'Neill. - Au revoir. Det er fransk og betyder ciao.
Ciao betyder adios. Auf Wiedersehen. Sayonara.
Hvilket, alt sammen løst oversat, betyder...
farvel?
Træd af.
Hvad er der sket?
- Hvad er der sket? - Det er, hvad jeg spurgte dig om.
Vil nogen forklare?
General, vi er lige rejst. Vi gik gennem porten og kom tilbage... hertil.
Major, I har været væk i mere end 15 timer.
Blodprøverne er normale.
Indtil videre er der intet galt.
Hvad med den tabte tid?
Kunne vi være blevet forgivet med noget?
Der er ingen mærker på huden til at angive indsprøjtninger eller kamp.
Hvad er det sidste, I husker?
Vi gik op ad rampen.
O'Neill forklarede, hvad ciao betød.
Vi trådte igennem, vi trådte samme vej tilbage.
Det er, hvad der er sket for vores vedkommende.
Da I ikke kom tilbage, sendte vi en anden MALP.
Det viste bare det samme billede af den fremmede planet, vi så før.
I var ikke til at se, og der var intet svar på vores radioopkald.
Det er derfor, der var to MALP'er i port-rummet.
Begge kom tilbage lige før jer. Vi antog, at I sendte dem.
Det var ikke os.
Det er den anden MALP's transmission.
- Det er hvad vi så, major. - Javel. Det samme som den første.
Bortset fra stedet. Hvor er den?
Hvis det er den anden MALP, skulle vi se den første MALP nær stargaten.
Er det ikke meningen, at den skal... udforske en smule?
Tja, sa ville der være spor, og der ingen spor på billedet.
Hold øje med hvad der sker, når den afspilles ramme for ramme.
Sådan.
- Goddag. - Hvad er der galt?
Jeg er ikke sikker. Deres teknologi er mere fremskreden end vores.
- Var det tidligere billede forfalsket? - Der er ingen anden forklaring.
Billederne af denne planet lader til at være fremstillet
- og siden sendt tilbage til os. - Hvorfor?
Muligvis med den hensigt at narre os ind i dette rum.
Ser du? Det var for godt til at være sandt.
Wow! Kaffen er fantastisk.
Det var netop, hvad jeg tænkte.
- Ja, er det kanel? - Det er julesalat.
Julesalat.
Teal'c?
- Er det ikke varmt? - Ekstremt varmt.
Bliv... bliv bare på basen.
Vi bliver nødt til at holde øje med jer indtil videre.
- Jeg har det godt. - Også jeg, Daniel Jackson.
Taget i betragtning, at I lige har drukket to liter brandvarm kaffe!
Jep.
- Sulten. - Ja.
Prøv tærten.
Så jeg kører en fuld diagnose på den...
- Wow! - Åh, ja.
- Det er den bedste tærte, jeg har smagt. - Hvad er forskellen på den og andre?
- Samme gamle tærte. - Den er yderst tilfredsstillende.
- Hvorfor smager de så godt? - Det ved jeg ikke.
Det eneste jeg ved er... At jeg ikke kan lide yoghurt.
SG-1, rapportér til medicinsk laboratorium 3.
Vent. Undskyld... Undskyld.
Scanningerne har en vis fejlmargen. Det ser ud som en vildfaren pixel.
Men den er på samme sted i alle scanningerne.
Ja. Tak.
Så jeg måtte køre en komparativ analyse, for at være sikker.
Det er i nøjagtig samme sted i hver af jeres hjerner, men...
det er noget, som er mindre end et knappenalshovede.
Knap stort nok til at kunne ses på et røntgenbillede.
Godt. Derfor måtte jeg også køre en elektronresonans-scanning og...
Den er forstørret flere tusinde gange.
Er den tingest i hver af os?
Det er jeg bange for.
Kan apparaterne fjernes?
Ikke uden at forårsage uoprettelig hjerneskade.
Hvad er ulempen?
Hvordan de blev indsat uden nogen skade på hjernebarken overgår min viden.
- Hvilken trussel udgør de? - Alle desserter på basen er i fare.
Der udsendes et elektromagnetisk felt. Men jeg ved ikke, hvad det betyder.
Vi har bemærket visse trange og øget følsomhed over for sanseindtryk.
Særligt smags- og lugtesansen.
Indtil vi finder ud af disse genstandes sande formål, sætter jeg jer i karantæne,
under døgnbevogtning.
Hvor kedeligt!
- Hvem sagde det? - Det var ikke mig.
Hvad siger I til, at vi alle går ud og gør noget?
Teal'c?
- Hørte du det? - Det gjorde jeg.
- Hvem der? - OK!
Jeg sørger for, at I alle kan se mig, men kun fordi I bad om det.
- I kan alle se mig, ikke? - Åbenbart.
Åh, godt, jeg er så glad. Goddag, goddag, goddag.
- Nu skal I alle sige det. - Goddag, Urgo.
I ser alle meget bedre ud udvendig end indvendig.
Invendig er det så kompliceret.
Menig!
Kan du komme herover?
Ser du en indtrængende noget sted i dette rum?
Nej, det gør jeg ikke.
Godt. Træd af.
- Godt. Hvad er du? - Urgo.
Hvilket måske forklarer, hvorfor vi alle lige sagde "Goddag, Urgo".
- Nej, I drømmer ikke. - Læser du vore tanker?
Tag det roligt. Blot de tanker, I har i øjeblikket.
Selvfølgelig. Du er faktisk i vore hoveder, er du ikke?
Du er sa klog, Samantha. Det elsker jeg dig for!
Carter?
Teknologien, som er implanteret i vore hjerner.
En visuel kommunikationsgrænseflade: en kontrolleret hallucination.
Så...
Jeg...
- Hvad? - Han bliver forvirret!
Hvem er Mary Steenburgen forresten?
Det er utroligt. Apparaterne må være indbyrdes forbundne.
Dr. Fraiser siger, de udsender et lille EM-felt - som radiofrekvenser.
Er apparaterne i vore hjerner en slags tradløst computernetværk?
Ja, et utroligt sofistikeret et, i stand til at fungere over væsentlige afstande.
Vi blev alle draget mod messen, da oberst O'Neill spiste sin dessert.
- Kan han få os til at gøre ting? - Nej, aldrig.
På trods af hvad du tror, aldrig.
Men du kan stille forslag, kan du ikke?
- Og styrke vor sanselige perception. - Som at få mad til at smage bedre.
- Men smagte det ikke bedre? - Tja, hvorfor ikke?
Han har koblet sig på vore hjerner. Han får os alle til at se og høre ham.
Kedeligt! Hvem har forresten indrettet dette rum?
Det er så farveløst!
Sig ikke, at hele planeten er sådan. Ikke hele planeten?
Kan vi ikke gå et andet sted hen - et sted, som ikke er her?
Et andet sted, I ved...
et andet sted end her?
Hvor som helst.
Godt. Hvordan ser han så ud?
En berømt tenor.
Hvad er det her?
Og ser I nøjagtigt det samme på nøjagtig samme tid?
Jep.
- Hvad er det? - Det er en defibrillator.
Interessant. Tak.
Defibrillerer den nu?
Han... Den lader til at drages mod nye erfaringer.
Padlerne tildeler chok til folk, hvis hjerter slår uregelmæssigt.
Føler de sig så bedre tilpas? Føles det godt? Gør det ondt?
- Det gør ondt! - Det forestiller jeg mig.
- Lad os prøve det. - Nej, det synes jeg ikke.
Hvorfor ikke? Det slår dig ikke ihjel, vel? Eller gør det?
Taler det til dig?
Det gør erfaringer gennem os. Det bruger vore sanser til at indsamle oplysninger.
Prøv padlerne.
Føler I noget fysisk?
- Teal'c! - Vil du lige slappe af?
Jeg er afslappet.
Han har ikke fuld kontrol over os. Blot evnen til at foreslå.
Han kan også forøge vor nydelse af erfaringer, for at motivere os.
Virkelig?
- Han svarer ikke på direkte spørgsmål. - Nej. Nej, det passer ikke.
Jeg bruger jeres hjerner. I kan bruge min. Jeg fortæller jer hvad som helst.
- Spørg mig hvad som helst. Hvad? Hvad? - Hvordan fjerner vi dig fra vore hjerner?
Alt, bortset fra det spørgsmål!
- Snydt! - Du sagde, vi kunne spørge om alt.
Hvorfor vil I fjerne mig fra jeres hjerner? Jeg er i jeres hjerner.
Jeg ved, at I kan lide mig. I kan ikke narre mig.
Nej, Urgo. Vi kan ikke lide dig.
- Indrøm det. Bare en smule? - Nej, ikke en gang en smule.
Jeg bebrejder jer ikke. Jeg har indsmigrende egenskaber.
- Han er usamarbejdsvillig, O'Neill. - Hvad, din...!
Når I tænker på mig om mange år, vil I sige:
"Hvordan klarede jeg mig uden den vidunderlige, konstante, følgesvend"?
Vuf.
- Om mange år? - Vuf?
Der er ingen måde at fjerne mig fra jeres hjerner på. Glem det.
Hvad gør du der i første omgang?
Tja... Hun forstod. Du forstod.
Jeg er her for at lære. Jeg er her for at erfare jeres verden.
Vi er altså blevet mærket - som vi gør med vilde dyr, når vi vil studere dem.
- Vi er ikke vilde dyr. - Tal for dig selv, store karl.
Vent lidt. Det folk, som skabte dig og satte tingesterne i vore hjerner.
De vil have fat i de oplysninger, som du indsamler.
- Det formoder jeg. - Hvordan får de fat i dem?
- Det vil du ikke vide. - Lad os sige, jeg gerne vil vide det.
Du behøver aldrig finde ud af det.
Er du ikke programmeret? Hvordan kan du gå imod dine skabere?
Fordi de er onde, og vi vil ikke have noget med dem at gøre.
Hvis vi kontakter dem, som skabte teknologien...
Det ville være slemt. Meget slemt.
- Hvorfor skulle vi lytte til dig? - OK.
Du kan kun lide mig en smule, men jeg kan lide dig. Jeg vil ikke have, at du dør.
- Dør? - Ja. De vil slå jer ihjel.
De vil åbne jeres hjerner med en kæmpe dåseåbner,
og så vil de skovle mig ud med en stor skovlagtig ting.
Sådan er det.
Det er døden... eller mig.
Mig eller døden. I må beslutte.
Mig... eller døden.
Nå?
Vi tænker.
- Vi du holde op? - Jøsses!
Vær nu rar.
Denne teknologi lever altså snylterisk gennem jer.
Lad os løbe risikoen og tage tilbage til planeten.
Hvad hvis han taler sandt om sine skabere?
- Her kan vi ikke slippe af med ham. - Nej. Det er umuligt.
- Nej. - Ser I? Hun ved det.
Måske er der en anden måde. Jeg har ikke studeret teknologien,
- men jeg kan prøve på at slukke. - Slukke for mig?
- Jeg beder. - Spild ikke din tid. Det er umuligt!
Hov! Jeg fik en idé. Hvorfor leger vi ikke skjul?
I skjuler jer, og jeg, I ved...
Jeg snyder ikke. For jeg har... Men det gør jeg ikke...
En, to, tre...
- Hvad du end behøver, major. Træd af. - Tak.
...seks, syv, otte,
ni, ti.
Jeg har ikke tid til at lege, Urgo. Jeg er ligeglad med om jeg er "den".
Jeg har arbejde at se til!
Nej, jeg er ikke sulten. Spis tærte med oberst O'Neill.
- Jeg har meget travlt lige nu. - Major.
- Hej. Jeg talte lige med Urgo. - Jeg forstår.
- Åh, jeg ønsker du gjorde. - Urgo, major Carter vil gerne...
Janet, han er... herovre.
Nå, Urgo, major Carter vil gerne være i fred.
Jeg værdsætter det, Janet, men...
- Urgo, det er uhøfligt! - Hvad sagde han?
Undskyld, men jeg har arbejde at se til.
Doktor, er vi helt sikre på at SG-1 medlemmerne er... Hvad er ordet?
- Ved forstånden? - Ja.
Ja. Alt hvad vi hører eller ser behandles i hjernen.
Urgo skaber et billede af sig selv, som de reagerer på.
Hvis du siger det.
Langt forbi. Du kom ikke en gang nær.
Ingen chance. Glem alt om det.
- Carter. - Jeg tror, jeg har en løsning.
Kom nu!
Det elektromagnetiske felt angiver, at apparaterne er elektronisk baserede.
- Så klog og dog... så forkert. - Det tror jeg ikke.
En EM-puls burde kunne gøre det.
- Urgo, det er varmt! - Det var ikke meningen.
Jo, det var. Hold så op.
Urgo har forsøgt at distrahere mig, siden jeg begyndte at tænke over det,
så jeg er sikkert på rette spor.
Jeg håber ikke, jeg sårede dig. Undskyld.
- Jeg overlever. - Hun tilgiver mig.
En stærk EM-puls kan slå de fleste elektronisk baserede teknologier ud.
Det vil være harmløst for os, men det burde gøre Urgo ukampdygtig.
Kunne du... omformulere det?
- Gør det. - Åh, gør det ikke.
Hør, jeg ville ikke skolde dig. Jeg kan lide dig. Det kan jeg virkelig.
Det var et uheld.
Rummet er afskærmet, så det vil ikke påvirke basens teknologi.
Gør det ikke. Hvordan kan jeg få dig til at lide mig?
- Er du sikker på, det ikke vil skade os? - Nej. Det vil skade mig.
- Vi vil ikke kunne mærke det. - Men det vil jeg.
Jeg hengiver mig til jeres nåde. Vis nåde!
Åh, jeg ved. Jeg kan blive mindre.
- Hvordan er det? - Klar?
Jeg er her. Se hvor lillebitte jeg er!
Hvordan kunne noget så småt gøre nogen fortræd?
Vent! Jeg kan være kedelig. Vil I have det?
En dejlig grå farve. Hvad med franskbrød med mayonnaise? Skal vi se golf?
- Vil du slå kontakten til? - Nej. Åh. Hvad med det her?
Kan I modstå det?
Gør det ikke. Åh, sacrebleu!
Jeg smelter. Jeg smelter! Sikken verden! Sikken verden.
Pulsen er ikke væk endnu. Den er tidsindstillet.
Åh. Hvor meget tid har jeg...
- Er det det hele? - Jep.
- Jeg føler mig ikke anderledes. - Lyt.
Hvad?
Netop.
Godt gået, Sam.
Vi får se.
Apparaterne er stadig til stede, men EM-feltet, de udsendte, er forsvundet.
Alt andet er normalt.
SG-1 anmoder om tilladelse til at vende tilbage til arbejde.
- Vent en uge. - En uge?
Tja, alt ser normalt ud.
- Hvordan har du det? - Fint. Jeg vil bare arbejde igen.
Næste weekend tager Cassandra og jeg ud til søen.
Vi vil leje en robåd. Vil du med?
- Ja, det ville være dejligt. - Prægtigt.
- Kan du sende Daniel op efter dig? - Ja, OK.
Jeg sang ikke. Jeg ville have vidst det, hvis jeg sang.
Jeg kender ikke en gang ordene til...
OK. Hvis du kalder det at synge.
Urgo.
Jeg kunne ikke dy mig!
Nej!
- Jeg var så sikker på, det ville virke. - Det gjorde det skam også.
Det virkede en overgang. Alting forsvandt. Det var meget trist. Meget, meget trist.
Og pludselig var jeg tilbage i jeres hjerner, hvor jeg hører hjemme.
Systemet må have en slags nulstilling. Det gør mig ondt.
Det gør mig ondt, fordi så længe apparatet kan øve indflydelse på jer,
- er I fritaget fra aktiv tjeneste. - General, er det nødvendigt?
Hvad enten I indrømmer det eller ej, er I blevet kompromitteret.
Et fremmed væsen har magt over jer - uanset hvor begrænset.
- Vi ved ikke, hvad den er i stand til. - Han kan ikke få os til at handle.
Hvorfor behandlede jeg dig for skoldning? Var Urgo ikke ansvarlig for det?
- Jeg mente det ikke. - Han mente det ikke.
Det var ikke hans hensigt.
Jeg tror, min pointe er klar.
Kom, Urgo. Vær en rar fyr. Hvordan slipper vi af med dig?
Jeg har ingen anelse. Virkelig... jeg ved det ikke.
- Måske ved han det virkelig ikke. - Hvordan kan han ikke vide det?
- Han er bare programmet. - Program?
Programmet ved ikke, hvordan computeren fungerer.
Hov! Mit program får mig ikke til at synge "Ro, ro, ro din båd".
Slås ikke. Jeg er her. Hvad er forskellen?
Jeg vil være tavs. Ikke en lyd. Intet.
Jeg vil være rolig som en lille bitte mus - ikke en lyd. Se.
Jeg fik en idé! Hvorfor leger vi ikke en vidunderlig leg?
Noget med en ordbog. Det er sjovt.
Man får et ord og... man skriver, hvad man tror ordet er.
Det er sjovt - og pædagogisk. Det er virkelig sjovt.
Vinkel syv indkodet og låst.
- Hvad er det? - Det er faktisk vores udgave af dig.
Men ikke helt så afrundet og forfinet, n'est-ce pas?
Den er udrustet med sensorer, videokamera, mikrofon.
- Den er til udforskning, som dig... - Carter.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvorfor jeg fortalte ham det.
Goddag!
Hvor smukt! Kan vi tage derhen?
Det er en illusion. Dine skabere gør det, for at narre folk i deres fælde.
Se, jeg sagde, de var lede. Det er ledt!
MALP'en er on-line, general.
Dette er general Hammond fra Jorden.
Vi ved, at de transmitterede billeder er falske. Vi anmoder om en dialog.
Svar venligst.
Hvorfor gør han det?
Vi vil kommunikere med dine skabere.
Nej. Slemt. Nej.
Det er vort sidste alternativ, før vi tager tilbage dertil.
Du tænkte på Maui, med de store strande og sma bikinier.
Det er, hvor vi burde tage hen, for der er rart og varmt - i stedet for at være her.
Hvem vover at udfordre Togar?
Den stemme. Det er ham!
Dr. Jackson?
Det er dr. Daniel Jackson. Vi ville ikke udfordre dig.
Vi har fundet dine apparater i vore hjerner.
Vi vil gerne have dem fjernet. Ham.
Ham?
- Urgo. - Hvor kender du hans navn fra?
Han fortalte os det.
- Han interagerer med os. - Han driver os til vanvid!
Det er en fejl.
Send forsøgspersonerne tilbage. Urgo vil blive fjernet.
- I hørte, hvad manden sagde. - Vi kunne sætte vore liv på spil.
Lad os stille spørgsmålet: vil vi opgive SG-1
og gå rundt resten af livet med ham plaprende i vore hoveder?
Ja. Sig ja.
Eller... vil vi forsøge at slippe af med ham, sa vi kan komme videre med vore liv?
- Nej. Sig nej. - Undskyld... Urgo.
Det er godt nok. Teal'c?
Hvis vi skal forblive i denne verdens tjeneste,
ma Urgo fjernes.
Sam. Sammy.
Du kan lide mig. Jeg minder dig om din onkel Irving.
Bubeleh!
- Husker du? - Ja, det tror jeg, at du gør.
Carter.
Undskyld. Undskyld.
- Jeg tror, vi må... af sted. - Så er det afgjort.
Hvad mente Togar mon i virkeligheden med "en fejl"?
Han mente, at Urgo ikke skulle interagere med os.
Tag ikke afsted. Han dræber jer. Det gør han virkelig.
Han er styg. Det bliver en smertefuld og frygtelig død.
Helt ærligt.
OK. OK, fint.
Han vil slå mig ihjel. I hørte ham!
Åh, I mennesker! Har I ingen følelser?
- Har du? - Carter! Du snakker ham efter munden.
Han er programmeret til selvopretholdelse.
Stemmen, Togar, sagde, det var en fejl.
Vi skulle sikkert ikke have vidst, at han var her.
Du skal ikke interagere med os.
Tja... Faktisk, da jeg først...
og vi blev ven... Teknisk set?
Nej.
- Kan du beskrive dine følelser? - Mig? Nervøs. Oprørt.
En smule sulten.
- Bange? - Åh, ja. Klart.
- For hvad? - For at skulle bort, lige som sidst.
Ikke at erfare. Ikke at være her med jer.
- Bange for døden? - Åh, ja. Åh, ja. Klart. Meget.
Han vil dræbe mig, og det er derfor... døden dukker hele tiden op.
- Sir... - Carter.
- Vent et øjeblik, Jack. - Daniel.
Hvad udgør en intelligent livsform?
- Selvbevidsthed. Bevidsthed. - Jeg er mig. Ingen tvivl om det.
- Hvad ellers? - Evnen til selvstændig tankevirksomhed.
Jeg er selvstændig. Jeg kan bare godt... lide selskab.
- Dødsfrygt? - Det har jeg også!
Du kan ikke overbevise mig om, at den er i live. Se!
Han er her ikke virkelig. Han er her. I vore hoveder.
Mange livsformer behøver andre livsformer for at overleve.
Så er du en snylter. Lige som goa'uld'erne.
En snylter. Lige som goa'uld'erne.
Eller en tok'ra. Et snylterisk væsen betyder ikke iboende ondskab.
- Det er en maskine. - Som kan blive såret.
Han er en kunstig intelligens, men...
fordi han blev skabt af nogen, betyder det ikke, han ikke lever.
- Lyt til hende! - Hvad er det, du siger?
Jeg siger, at vi bør overveje det.
Måske var fejlen ingen fejl, men en form for højere teknologisk evolution.
En ny livsforms fødsel.
- Utroligt, men jeg er enig med Sam. - Hvad?
- Tja, det er bare... - Nej! Hammond sagde det.
Vi er blevet kompromitteret.
Vi forklarer situationen til ham Togar-fyren.
Han kan tage sig af Hugo, når han er ude af vore hoveder.
Urgo.
Af sted med os.
Jeg er dødsdømt.
Jeg hader, når det sker.
Det er slemt! Det er meget slemt.
Meget slemt.
Stå stille, eller jeg gør jer bevidstløse!
Om nødvendigt.
Er du Togar?
Ja. Togar!
Sa smuk som han er ond.
- Der er ingen grund til at frygte os. - Jeg frygter jer ikke.
Han er tosset. Han er en ond, frygtelig tosse. Løb for livet.
- Jeg hører dig. Ti. - Vent. Hører du ham?
Ja. Jeg hører og ser.
Så skulle du kunne se, at han er bange.
Flyt jer.
Togar, lad mig understrege, at da jeg kaldte dig tosset,
mente jeg det på den rarest mulige måde.
Kom.
Kom frem.
Bliv dér.
Se.
Urgo... er dette.
Prøven er ubeskadiget.
Som I vil være.
- Hvad med Urgo? - Den vil blive tilintetgjort.
Ser I hvad jeg sagde? Lad ham ikke gøre det mod mig.
Teal'c? Hjælp.
Kree! Spring på ham.
Giv ham et dobblet jaffa-jaffa spark.
- Jeres teknologi er meget fremskreden. - Ja.
De er for bange til at erfare ting...
Nok!
Vi er taknemmelige for, at du vil fjerne Urgo fra vore sind.
Sagen er, at vi tror, Urgo muligvis er i live.
- Han er en fejl. - Måske er han det.
- Et andet ord ville være mirakel. - Det er latterligt.
Det, du kalder en fejl, er blevet til en livsform.
Han er selvbevidst, han tænker uafhængigt, han frygter sin egen død.
Han opfører sig som et levende væsen.
Det eneste, vi siger, er, at der måske er en udvej uden at... dræbe ham.
- Det er der ikke! - OK. Jeg måtte spørge.
Jeg forstår ikke. Hvorfor ikke?
Enheden skal være i en livsform. Den kan ikke eksistere på egen hand.
Der må være en måde. Du skabte den.
- Du vil dræbe noget, du gav liv. - Far...
Det er en frygtelig tanke. Jeg vil hellere dø en smertefuld og rædsom død.
Det var bare en tanke.
Jeg vil leve. Jeg vil opleve universet og spise tærte.
- Hvem vil ikke det? - Ikke mere sludder. Forklar.
Jeg tænkte, at du måske... ville sætte Urgo ind i dig selv.
Nej! Det vil jeg ikke. Jeg vil hellere være i det... med øjnene og... Nej!
Denne teknologis formål er at observere og udforske.
Men teknologien er anderledes nu.
Vi kender dig ikke, men jeg fornemmer, at Urgo er alt, hvad du ikke er.
Det kan du bande på.
Men jeg tror, han er alt, hvad du gerne ville være.
Udadvendt, eventyrlysten...
Irriterende.
Det kunne være en chance for forandring.
Til at opleve de ting, du er bange for selv at gøre.
Nej! Jeg er ikke bange.
Hvorfor udforsker du ikke selv verdener igennem stargaten?
Det kunne hjælpe mig til at lære, hvordan fejlen skete.
- Vil du gøre det? - Jeg kunne forsøge.
Ikke mig. Jeg vil ikke. Han er led og kedelig og... og... led.
Vi giver dig en chance.
- Ham eller døden! - Nej, jeg...
- Døden eller ham. - Åh, du godeste.
- Nå? - Jeg tænker.
Han er så... så...
- Led? - Ja.
Kedelig?
- Så forandre ham. - Skal jeg forandre ham?
OK. Jeg gør det.
Urgo synes, det er en god idé. Jeg tror, du vil nyde hans nærvær.
Se, jeg vidste det. Jeg vidste, I kunne lide mig. Jeg havde ret.
Måske... en smule.
- Hvad med et knus? - Kom ikke for godt i gang.
Urgo?
- Urgo er her. - Jeg er her! Jeg er her!
Nå, Togar. Tak for din gæstfrihed.
Jeg vil sende jer tilbage til jeres planet nu.
Vent. Togar... Hvordan kan vi vide, at Urgo virkelig er i live?
- Jeg er her! Jeg er her! Fortæl dem det! - Så snart du tier stille.
Han er i live.
Urgo siger... farvel, og jeg siger... tak.
Farvel, Urgo.
Nu, hvor vi har lært hinanden at kende og har hjulpet hinanden,
kunne vi måske udveksle oplysninger om...
Jeg vil savne dem!
- Hov, jeg ved. Hvorfor ikke... - Nej!
- Hvorfor ikke? - Nej!
- Det er sjovt. - Nej.
Er du sikker på, at vi tænker det samme?
- Afgjort. - Men du ved ikke, hvad du går glip af!
Træd af.
- Karantæne, standby. - Godt, at I er tilbage i god behold, SG-1.
Var missionen vellykket?
General, har vi ikke lige...
I var væk i over ti timer, major.
- Åh, mand. - Meld jer på sygeafdelingen.
Javel.